Ett+liv+i+Kina

=Ett liv i Kina= = Klara, Hanna, Julia =

Länktips från Mikael: Arbeta och leva i Kina: Upplevda kulturella skillnader från ett svenskt perspektiv [] Tack! / Klara, Hanna o Julia

=Olika människor, olika rättigheter= Vi har valt att rikta in oss på de olika typer av människor som lever i dagens Kina. Detta för att vi tycker det är intressant att se hur regeringen och samhället i Kina hanterar olika typer av situationer och människor. Vi vill ge både oss själva och Er förståelse och inblick i hur det är att leva i dagens Kina. Vi tänkte ta upp olika samhällsklasser och jämföra deras olika rättigheter och skyldigheter gentemot landet. Vad har man för olika förutsättningar i livet beroende på vad man har för titel, bakgrund eller sexualitet?

**Journalist döms till 15 års fängelse för intervju** ** Här har vi en helt vanlig man i 50-års åldern som jobbar som journalist i Kina. Hans kinesiska namn är Hailaite Niyazi, men i media är han mer känd som Gheyrat Niyaz. Här i Sverige är journalister i allmänhet respekterade men framförallt accepterade i samhället i och med tryckfriheten. Här kan vi tycka och tänka som vi vill och uttrycka oss på vilket sätt som helst. Men i Kina är det nästan precis tvärtom. Gheyrat Niyaz lever ett farligt liv på grund av sitt val av yrke. Regeringen i Kina granskar och kontrollerar all media och om de tycker att det är för provocerande för landet så kan de censurera. Precis detta var det som hände Gheyrat Niyaz den här gången. Han gick med på att medverka i en intervju där han upprörde regeringen genom att prata kritiskt angående Kinas välfärd. Detta resulterade i att han blev fängslad. Läs mer om detta via länken nedan. **

**[|Gheyrat Niyaz döms till 15 års fängelse pga sitt yrke] **

//Detta är en bild på journalisten Gheyrat Niyaz.//

=Homosexualitet=

Här har vi Qu Ming Ying, även kallad "Marco". Han är 26 år och är bartender på en bar som heter The Door och ligger i Beijings bardistrikt Sanlitun. Enligt Marco är det inte befolkningen i Kina som är det stora problemet med att vara homosexuell, utan det är regeringen som förnekar homosexualiteten i Kina, vilket försvårar situationen avsevärt för Marco och alla andra homosexuella i landet. Även om Kina börjar sekulariseras så är det inte alls i närheten av hur situationen är i Sverige. Det är bara ca 10 år sedan homosexualitet ströks som psykisk sjukdom i Kina, vilket fortfarande lämnar sina spår. Även om Kina har kommit en bit på vägen har landet fortfarande en lång väg att vandra i frågan angående homosexualitet. Marco berättar också att homoäktenskap inte är tillåtna, men att många homosexuella av olika kön gifter sig för att bli accepterade av samhället.

Läs hela intervjun här: [|Intervju om homosexualitet]

//På bilden ovan ser ni bartendern "Marco"//.

=Bonde i Kina=

Här har vi Hu Zhijian. Han arbetar som bonde och är en av de, som till skillnad från de i städerna, har drabbats av Kinas framgångar. Även om Kina är på väg ut ur fattigdom på grund av marknadsekonomi m.m. så har inte jordbruksbefolkningen fått ta del av välsignelsen. Nu måste Hu Zhijian sitta på trottoarkanten varje dag i jakten på ett ströjobb för att kunna försörja sin familj. Ena dagen kanske han får bära väskor åt turister, och andra dagen kanske han jobbar på ett bygge. Det senaste året har han fått klara sig på 5000 yuan. På 13 timmar har han tjänat ihop 30 yuan, vilket motsvarar 25 svenska kronor. Hu Zhijian berättar att han hade det bättre i början av 90-talet och att han som risbonde inte längre kan försörja sig på sitt yrke. ”På landet är det finare natur och bättre luft. Men man kan inte tjäna pengar”, säger Hu Zhijian.

Läs hela artikeln här: [|Hu Zhijian kämpar för att försörja familjen]

Men det är inte bara Hu Zhijian och hans familj som har det svårt. Hu Zhijian är bara en av de 200 miljoner som räknas till den så kallade flytande befolkningen i Kina. Dessa 200 miljoner har lämnat landsbygden i förhoppning om att bli rikare i närheten av städerna. Officiellt kallas de för migrantarbetare och lever under andra omständigheter än övriga befolkningen. Dessa arbetare har inte samma rättigheter och får till exempel inte hälsovård eller skola till sina barn. De flesta migrantarbetarna lever helt utan försäkring och lever alltså på samma villkor som de arbetslösa(Källa:[|NE] sökord: Kina). På senare tid har orättvisorna uppmärksammats av omgivningen, som börjar tycka att det har gått för långt. Det är trots allt dessa människor som bidrar mycket till landets effektiva ekonomitillväxt tycker de. Huruvida landet ska behandla migrantarbetarna i framtiden är ännu oklart, och det kommer förmodligen ta väldigt lång tid innan man som bonde kan leva lyckligt i Kina igen (Källa:[|artikel]).

//Här ser vi en bild på Hu Zhijian och hans två barn.// =Kinas pensionärer=

Som en konsekvens av ettbarnspolitiken och Kinas ökande välfärd, stiger antalet pensionärer. Ju fler de blir, desto tyngre försörjningsbörda blir det för den arbetande befolkningen i Kina. De flesta pensionärerna i Kina måste numera förlita sig på sin familj, eftersom de inte längre kan försörja och ta hand om sig själva. Det skapar problem bland dem som har bildat en ettbarns-familj enligt lagen.(Källa:[|Landguiden] sökord: Kina) De gifta paren i den här generationen måste därför ta hand om respektive föräldrar till både mannen och hustrun. Det blir fyra extra personer att finansiera. Familjen och pensionärerna i Kina har hamnat i ett hemskt ekonomiskt sits som är svår att ta sig ur och där de inte heller får någon särkild hjälp från KKP. Liknande de försäkringsluckor vi tidigare nämnde angående migrantarbetarna finns även hos pensionärerna. Pensionsålden för män är 60 år medan det för kvinnor är 55 år (Källa:[|NE]) " - Vi har inte råd med en egen lägenhet för våra föräldrar och vi kan inte ta hit dem allesammans för att bo med oss. Vad händer om en av dem blir svårt sjuk? Tidigare har syskonskaran delat på vårdansvaret, men nu är det bara jag och min maka. Vi måste också arbeta för att försörja oss", sade Pekingbon Liu Hong i en intervju med China Youth Daily.(Källa:[|Artikel])

//På bilden ser vi en pensionär i Beijing. (Bild tagen från:// [|Bild])

=﻿Skola och utbildning=

Majoriteten av Kinas invånare var analfabeter för 1949. Sen dess valde KKP (Kinas kommunistiska parti) att satsa ordentligt på utbildningen. Under kulturrevolutionen, då hela utbildningssystemet angreps formade man utbildningen i landet annorlunda. Den ideologiska delen reducerades och den typ av utbildning vi har här prioriterades istället. De obligatoriska åren i skolan förlängdes och man satsade mer ekonomiskt på skolan. Siffror idag visar att detta lönade sig. Idag 99% av alla barn i Kina en grundskoleutbildning och det gamla analfabetsamhället är sakta men säkert på väg bort från landet. År 1990 var 182 miljoner invånare analfabeter. Det kanske låter mycket, men med tanke på hur det var innan är det en klar förbättring. 2003 såg det ännu bättre ut, då endast 85 miljoner var analfabeter. I utbildningsväg ser det ut som att Kina har en väldigt ljus framtid, men som vanligt finns det stora klyftor även där mellan städer och landsbygd. Det är både på gott och ont att Kinas utbildning blomstrar upp. Utbildningsavgiften i Kina är ovanligt hög och på landsbygden är det inte ovanligt att föräldrar är för fattiga för att betala skolavgiften till sina barn. Därför är läskunnigheten fortfarande mycket låg på landsbygden till skillnad från städerna. Det är oftast svårt för migrantarbetarna, som vi nämnde tidigare, att betala de höga avgifterna i städerna vilket gör att de flesta barnen måste stanna hemma istället för att gå till skolan.(Källa:[|NE])

Nuförtiden söker sig många kinesiska ungdomar efter en högre utbildning, en positiv förbättring. Problemet där blir att det är alldeles för många kineser som vill läsa sig till en högre utbildning. Konkurrensen blir därför oerhört hård för studenterna. Antalet studenter fyrdubblades under 2000-talet och antalet skolor har ökat i landet. Man har beräknat att ca 5 miljoner studenter utexamnieras varje år. Med så många som konkurrerar om jobben kan man förstå att de flesta har svårt att skaffa sig ett kvalificerat arbete. På grund av detta fyrdubblades arbetslösheten bland studenter mellan 2001 och 2007, enligt utbildninsdepartementet. Detta leder i sin tur till att tusentals kinesiska studenter tvingas skaffa sig en utbildning utomlands, just för att kunna skaffa sig ett bra arbete. Kan vara ett bra alternativ även för överflödet av utexaminerade ungdomar vi har här i Sverige. (Källa:[|Landguiden] sökord: Kina)



Medellivslängd i Kina och Sverige

Förväntad livslängd - Gapminder

(Källa:[|Tabell])
 * (år) ||
 * //Period// || //Kina// || //Sverige// ||
 * 1950–1955 || 40,8 || 71,8 ||
 * 1955–1960 || 44,6 || 72,7 ||
 * 1960–1965 || 49,5 || 73,5 ||
 * 1965–1970 || 59,6 || 74,1 ||
 * 1970–1975 || 63,2 || 74,7 ||
 * 1975–1980 || 65,3 || 75,2 ||
 * 1980–1985 || 65,5 || 76,3 ||
 * 1985–1990 || 67,3 || 77,3 ||
 * 1990–1995 || 68,7 || 78,2 ||
 * 1995–2000 || 70,4 || 79,3 ||
 * 2000–2005 || 72,0 || 80,1 ||
 * 2005–2010 || 73,0 || 80,9 ||

media type="custom" key="8175606" Panelen diskuterar hur vår bild av Kina har förändrats genom åren.

=﻿Reflektion och frågeställningar=

Efter att ha läst om olika typer av personer och situationer i Kina kan vi konstatera att det finns många saker som regeringen gärna vill hålla hemligt. För det första så råder censur i Kina, som vi nämnde innan, vilket vi antar betyder att KKP är rädda för att journalister och andra ska avslöja något som regeringen inte vill att omvärlden ska veta om Kina. Kan det vara de hål i välfärdssystemet som man hittar mellan raderna hos deras stackars pensionärer och deras hårt arbetande migrantarbetare som knappt har friheten att leva sina liv. I många fall känns det som att Kinas regering har tagit till nödlösningar. Ettbarns-politiken känns som en snabb och onödigt grym lösning på ett växande problem. Finns det inte något annat man kan göra åt den växande befolkningen än att ta ifrån befolkningen deras rättighet att skaffa familj? Dessutom har regeringen satt sig själva i kläm gällande ettbarns-politiken. I och med att de har en så fruktansvärd politik när det gäller pensionärerna måste barnen ta hand om föräldrarna, vilket i sin tur gör att de familjer som följer ettbarns-politiken blir fattiga. Tycker de själva att det är ett bra system? Och alla dessa migrantarbetare som knappt räknas som en del av befolkningen, vad ska man göra åt det? Som det ser ut i nuläget blundar regeringen över att dessa finns överhuvudtaget och tackar och tar emot pengarna som de tjänar in till landet. Att regeringen förnekar att homosexualitet ens existerar i landet är något som är ofattbart för oss här i Sverige. Hur skulle Sverige se ut om vi skulle leva med samma värderingar? Vad händer om Kina blir den världsledande stormakten? Kommer vi svenskar bli influerade av deras åsikter då också? Att västvärlden dessutom hjälper Kina att etablera sig ekonomiskt och utöka sina företag m.m gör inte saken bättre. Kina behöver inte ändra sina kommunistiska tankar, de klarar sig ändå. Vill demokratiska Europa att ett kommunistiskt land ska bli stormakt och ta över USAs position?

Den första tanken som slår en när man tänker på Kina är inte hur själva landet är uppbyggt, men när man börjar gräva mellan raderna upptäcker man oroväckande saker. I framtiden tror vi att Kina måste se upp för sig själva. De måste ta hand om sin befolkning bättre, annars kommer det straffa landet i framtiden.

Ett samarbete av; Hanna, Julia och Klara.